Modena Design presenterer det siste innenfor kjøkkenluksus.
Med Modena Underverk får du tid til å gjøre det du vil gjøre.
En infrarød fryser/ovn-enhet som gir deg et måltid på 15,5 sekunder.
Morrisons har en som klarer det på åtte.
Fra fryseren til biff Bourgignon på åtte sekunder.
Heldiggriser.
Pappa, antikkens grekere måtte lære 44 ulike stridsteknikker uten våpen.
Vi har i det minste en hekkesaks med to hastigheter.
De kunne å drepe på 26 ulike måter med bare nevene, pappa.
Leggetid, Kevin.
- Og kong Agamemnon . . . - Du hørte hva far sa.
Det var dagens premie. La oss møte dagens gjest i "Pengene eller livet".
-Slå av lyset. - Det er av.
Hva driver du med her oppe? Jeg sa jo at du skulle sove nå.
Og ikke mer bråk.
Den bare sluttet å virke, skjære-riste-smøre-maskinen.
- Hun er helt fra seg. - De skulle ha kjøpt tysk.
- Mamma . . . - I kveld legger du deg i tide.
- Jeg tenkte jeg skulle legge meg nå. - Nå? Kommer ikke på tale.
- Maten må synke først. - Jeg har ikke spist noe mat.
- Du må spise maten din. - Og vente til den har sunket.
Å, nei. Ikke buffémaskinen igjen.
Jeg vil gjerne vite hvilken berømt filmstjerne som begynner på "C".
Har du oppfattet spørsmålet, kjære?
- Den har sunket nå. - Hva da?
Middagen. Jeg kjenner det. Kan jeg legge meg nå?
Ja, gjør det. Men ikke noe bråk.
Uff, da. Men det er "Pengene eller livet".
- Jeg hadde tatt pengene. - Med et sånt kjøkken?
Kjøkkenet vårt er vel bra nok?
- Hvor er vi? - Jeg vet ikke.
- Se på kartet. - Det er ikke på kartet.
- Er han etter oss? - Jeg tror vi slapp unna.
Der er han. Løp.
Vi kan forklare alt, sir. Det er ikke så ille som det ser ut.
Vi bare lånte kartet . . . og ble ganske begeistret, og . . .
. . . så stakk vi av gårde.
Hvem er dere?
- Det er ikke ham. - Det høres ikke ut som ham heller.
- Han ser ikke sånn ut heller. - Det er ikke ham.
- Strutter, ta lykten hans. - Lys i ansiktet.
Hans ansikt, dummen.
- Det er et barn. - Fidgit, sjekk døren.
- Alt i orden. - Slå på lyset.
Fortell oss hvordan vi kommer oss ut, stille, og så gjør vi deg ikke noe.
- Ta samme vei som dere kom. - Ikke prøv å lure deg unna, ditt kryp.
Hvis du prøver deg, skal du få møte Vermin . . .
- Han spiser hva som helst. - Jeg vil bare hjelpe dere.
Du vet det, ikke sant? Og du vil ikke fortelle noe.
Jeg begynner å bli sint, og Vermin begynner å bli sulten.
- Den fant den . . . Veien ut. - Det har aldri skjedd før.
Dytt, dytt.
Nei . . . Ikke sånn.
Vent til jeg sier fra.
Klar. Én . . .
Stopp, stopp . . . Man starter aldri på "én".
- Ingen starter på "én". - Er det på "to" eller "tre"?
Tre.
Han har funnet oss.
Hvem er det?
Gi meg tilbake det dere har stjålet fra meg.
Gi meg . . . Gi meg kartet.
Det vil bringe dere i stor fare. Stopp, nå.
Hvor er vi?
Hold ham, Strutter.
Faren over, Wally?
- Strutter? - Ja.
- Fidgit? - Ja.
Hvor er vi? Hvor er rommet mitt?
- Hvem var den mannen? - Det var Den høyeste.
- Gud, mener du? - Vet ikke. Vi bare jobber for ham.
Ti stille. Er alle her?
- Og, er du her? - Han er her.
Vermin, kan du slutte å spise?
Vi kan ikke bli her. Han er fortsatt etter oss.
Hvor skal du?
Grip ham.
Hjelp! Hjelp!
- Se deg for, gutt. - Unnskyld.
- Hvilken by er det? - Castiglione . . .
Restene etter Napoleons angrep. Det er hans by nå.
- Bli med oss. Det er tryggest. - Nei takk.
Du går i feil retning.
Napoleon.
- Din tosk. Du kunne ha ødelagt alt. - Vet du hvor vi er?
Hold munn. Så klart jeg gjør. 1796. Slaget ved Castiglione.
Er du sikker på at vi ikke er i noens soverom?
- Vil du være leder? - Vi skulle ikke ha noen leder.
Ti stille, og gjør som jeg sier.
- Vi må inn til byen. - Det går ikke. Veiene er for farlige.
Jeg vet det. Vi kan ta elva. Kom.
- Hva skal vi gjøre her? - Rane.
- Rane? - Ja. Vi er internasjonale tjuver.
- Ran er vår spesialitet. - Vær stille.
Det er ham.
- Skal dere raneham? - For alt han har.
Det er jo Napoleon.
Hærfører . . .
Borgermesteren og rådet hans vil veldig gjerne overgi seg nå.
Se . . . Se på den lille der.
Med denne byen ligger hele Vest-Lombardia for våre føtter.
Gå vekk.
Jeg skulle aldri ha giftet meg med deg.
Hærfører, de har ventet i åtte timer på å få overgi seg.
Ikke stå så nær meg, Neguy.
Jeg har jo sagt det før.
Dere på begge sider er som å være på bunnen av en brønn.
- Er det fordi dere synes jeg er kort? - Du er slett ikke kort.
Ikke i det hele tatt. 1,55 er ikke kort.
1,55 og erobrer av Italia. Ikke verst, hva?
Hva har skjedd?
Bravo.
Mer. Mer.
Mange takk.
Jeg lurte på om du kanskje ville se noen av våre andre ting?
Vi har Zuzu og Benny.
Moro på en enhjuler.
Ikke det? Hva med Den store Rumbozo?
Han synger og løfter tunge ting . . .
Nei . . . Hva med . . .
Denne tror jeg du liker. Veldig morsomt. De tre idiotene.
Fra Latvia.
De sluker børster.
Nei, nei. De er misfostre. Ingen av dem er jo under 1,70.
Hva er dette for et teater?
Mer av det morsomme. Sånne små dukker som slår hverandre.
Det er noe jeg liker. Små ting som slår hverandre.
Sett i gang.
Slik tapetet hører til på veggen, slik sjøhesten hører til i sjøen.
Slik du alltid vil tilhøre din skygge, slik vil du alltid tilhøre meg.
Jeg og min skygge, -
- spasere hele gaten lang, -
- gaten lang, gaten lang.
Slipp meg.
Vel, hva synes du?
Fantastisk forestilling.
Unge mann, hold deg til disse og din fremtid vil være sikret.
Vet dere hva . . .?
Dere er det beste som har hendt meg under hele felttoget.
Jeg ville erobre Italia, for jeg trodde de var veldig små der . . .
- Sir, jeg tror det er viktigere saker . . . - Ti stille.
At du våger å avbryte meg.
Dere har avskjed. Du, Lucien og resten av dere.
Elendige trepåler. Nei.
Jeg trenger noen nye generaler en stund.
Alexander den store, 1,52.
Er ikke det utrolig?
Hans velde strakk seg fra India til Ungarn.
To centimeter kortere enn meg.
Oliver Cromwell . . .
Den eneste mannen i britisk historie som det var noe tæl i.
Han var en liten mann.
Ludvig XIV, 1,58.
Karl den store . . . bare 1,52.
En tykk og satt liten kar.
Huneren Attila, 1,56.
Cyrano de Bergerac, 1,60.
Cumberland . . .
. . . 1,46.
- Det var interessant. - Strutter, våkne opp.
Se om du kan finnetidshulletutenfor. Hullet forsvinner klokken tolv.
Få opp farten.
- Vermin, Fidgit . . . gobelenget. - Fra 1500-tallet. Flott.
Ta det.
Fort dere. Vi har 30 sekunder på oss.
Helt om.
- Stopp. - Løp.
Etter dem.
- Sir Vincent, du kom. - Å, frøken Pansy. Så fort jeg kunne.
- Jeg har slitt ut fire hester. - Som du kom, så full av mandighet.
Jeg kunne knapt styre mine føtter. De har vært som lenket i tolv år.
- Og det "personlige" problemet? - Mye bedre.
Og nå, full fart til Dover, og så videre til Frankrike.
- Du må ikke ha spesial . . .? - Nei, det gjør jeg ikke.
Å, Pansy, ingen bekymringer mer . . .
Fort, fort. Gi meg pengene.
Vi klarte det.
- Jeg sa jo at jeg ordner det. - Jeg tror deg nesten, Randall.
Hvor er vi?
Det er åpenbart. Vi er . . .
- Vi er akkurat . . . - . . . i middelalderen.
I middelalderen, ja.
500 år før mannen vi nettopp ranet var født.
- Det hadde vært noe i en rettssak. - Vermin, det der kan ikke spises.
- Er det alltid sånn etter et raid? - Jeg vet ikke. Det er første gang.
Men jeg trodde dere var internasjonale forbrytere.
Vi skal bli, vi skal bli.
- Særlig nå som vi har deg, Kevin. - Han er bare et barn.
- Men han kan mye. - Og han er større enn oss.
Vil du være med oss? Vi kan dra hvor som helst på kartet.
- Hva er det med det kartet? - Det har tilhørt Den høyeste.
- Har dere stjålet det? - Nei, nei . . . Jo, på en måte.
Han var sjefen vår. Han lagde de store tingene, godt og ondt, -
- menn og kvinner, natt og dag, og vi lagde trær og busker.
Fikk vi noe takk for det?
Å, nei . . . Vi fikk sparken. Bare fordi vi skapte en "Rosa kvistkvast".
Et fantastisk tre. Du fiksa det, Og, ikke sant?
180 meter høyt, lyserødt og luktet forferdelig.
Som straff ble vi flyttet til reparasjonsavdelingen.
Oppriktig talt, universet er ikke en kvalitetsjobb.
Vi hadde jo bare sju dager på oss.
Det er her kartet med alle hullene kommer inn.
Hvorfor reparere dem når de kan gjøre oss styrtrike.
Ja, styrtrik. En skål for styrtrik.
- Skål for Kevin. - Ja, skål for Kevin.
Vent . . .
- Smil. - Vis kartet.
Smil, alle sammen.
-Hjelp! Tyver! - Noen trenger hjelp. Kom.
Det er sånne som vi.
Vincent, det kommer noen. Hjelp.
Endelig. Min forlovede og jeg kunne trenge litt hjelp her.
Å, nei. "Problemet". Det har begynt igjen.
- Ta det med ro, elskede. - Jeg må ha frukt.
- Hvor er vi? - Kom igjen, ikke vær så pysete.
Hva gjør vi nå, Randall?
Jeg tar meg av det. Man må bare ta dem på riktig måte.
- Hva vil dere, søppelhauger? - Hvem er dere, slimfisker?
Tyver. Verste slag. Viker ikke for noe.
Stjeler dere fra en tigger? Tenner fra blinde gamle damer?
- Leker fra barn? - Så ofte vi kan.
- Ta dem ned. - Sånne er ingen problemer.
Jeg har noen ideer til en kobling mellom gjengene våre.
Men jeg snakker bare med sjefen.
- Sjefen? - Akkurat.
Mener de alvor?
Flere som vil prøve?
Kom igjen, feiginger.
Vent her, jeg skal hente ham.
- Hei, jeg heter Hood. - Det er Robin Hood.
- Si god morgen, avskum. - God morgen, avskum.
- Så dere er alle tyver? - De beste, Mr. Hood.
Og du er tyv også?
Flott.
- Trives du med å rane? - Det betaler husleien, sir.
Den var morsom.
- Hvor lenge har du vært tyv? - 1,30.
Du store. Flott. 1,30.
Det . . . er lenge.
Jeg hører dere har gjort litt av et varp.
Vær så god og se, sir.
Du verden. Jeg har holdt på med ran i årevis, men . . .
Jeg har aldri sett noe lignende. Storartet.
- Og dette gjorde dere helt selv? - Det var en bra dag, Mr. Hood.
Hva kan jeg si? Takk. Tusen takk, alle sammen.
Det er veldig snilt av dere. De fattige vil bli overlykkelige.
Har du møtt dem? De fattige? Sjarmerende mennesker.
De har ingen penger, men det er jo derfor de er fattige.
Marion. Er du snill å be de fattige komme hit?
La oss se hva vi har her . . . Dette blir til stor hjelp i vårt arbeid.
Nei, det er våre ting. Vi har stjålet det.
Jeg vet det. De fattige kommer til å bli så glade.
Og betydelig mindre fattige. Eller hva, Redgrave?
- Hører dere . . . Hva sa han? - Han sa : "Ja, med julen og all ting."
Vær så god. Gratulerer. Bra gjort.
Er det virkelig nødvendig?
- Hva sa han? - Han sa han er redd for det.
Vær så god, frue. Gratulerer.
Kunne noen av dere tenkte dere å bli og hjelpe oss med arbeidet?
- Jeg blir gjerne. - Storartet. Hva heter du?
- Ke . . . - Ke . . .? For et fint navn.
Det får gå. Ha det bra.
Mange takk. Mange takk.
Mange, mange, mange, mange takk.
Fæle mennesker.
- Jeg får aldri se Robin Hood igjen. - Slutt å klage. Han er farlig.
Utilregnelig. Gir bort det som ikke er hans engang.
Det har han alltid gjort.
- Og det vet naturligvis du. - Han var helten min.
Helter . . . Hva vet de om ærlig arbeid?
- La ham være, Randall. - Bedrevitere gjør meg syk.
- Derfor trives du så bra med deg selv. - Pass deg.
Det var aldri skjedd med Horseflesh. Gi meg kartet. Jeg tar over.
Så, det er slike skapninger som har stjålet Den høyestes kart.
Se på dem, forkrympede proletarer.
De kan knapt snyte seg selv.
Det er altfor vanskelig for dem.
Hvem er Den høyeste som skapte slikt pakk? Totalt inkompetent.
Men han skapte jo deg, Den onde.
Hva sa du?
Han skapte jo deg. Da kan han ikke være helt . . .
Si aldri det igjen.
Ingen skapte meg. Jeg er ondskapen.
Det onde fantes lenge før det gode. Jeg skapte meg selv.
Jeg kan ikke være ugjort. Min makt er total.
Hvorfor klarer du ikke å komme ut herfra hvis det er slik?
Godt spørsmål.
Hvorfor lar jeg Den høyeste holde meg i Det ytterste mørkes festning.
- Det er fordi . . . - Stille. Det var et retorisk spørsmål.
Jeg vil vugge ham inn i en falsk følelse av sikkerhet.
Smart, smart.
Når jeg har kartet, blir jeg fri. Og verden blir annerledes.
- Da får jeg kunnskap. - Kunnskap om hva, herre?
Digitale klokker, videospillere og mobiltelefoner.
Og til slutt, kunnskap om datamaskiner.
Når jeg har fått kunnskap om datamaskiner, blirjeg Den høyeste.
Gud er ikke interessert i teknologi. Han forstår ikke datarevolusjonen.
Se hva han bruker tiden på. 43 papegøyearter.
- Brystvorter på menn. - Snegler.
Snegler skapte han. De kan ikke høre, snakke eller styre en maskin.
Vi er i hendene på en galning.
Sir, se.
Hvis jeg hadde skapt verden, ville jeg ha begynt med en laser.
Klokken åtte, dag én.
Beklager.
Jeg lengter etter den nye teknikken.
- Se. - Hva er det, Benson?
Kartet, sir. De har med seg kartet.
Jeg så kartet, herre. Nå nettopp.
- Er du sikker? - Ja, herre.
Der nede. Den lille har det.
- Den lille? - Det er dette vi har ventet på.
- Vi blir fri. - Ti stille.
Tar du feil, Benson, blir min hevn langsom og ubehagelig.
Jeg vender ut og inn på deg over veldig lang tid.
Å, takk, herre. Takk.
Vi kaster ut agnet og ser om de napper.
Så trekker vi dem inn.
Sett i gang tankekontroll.
Hva sier dere til Babylon? Den er kjent for sine rikdommer.
- Jeg har en bedre idé. - Hvem sa det?
- Jeg har en idé i hodet. - Du har aldri hatt en idé.
Det fins et sted vi kan få alt vi ønsker oss.
Målet for alles håp og drømmer.
Hva snakker du om?
"Verdens mest fantastiske ting".
Det høres ut som en god idé.
- De har nappet, grådige små fisker. -Hvorfor må vi alltid ta penger?
- Hvem er det? - Jeg vet ikke, herre.
Han er sterkere enn de andre.
De forsvinner. Noe er på gang der nede. De forsvant.
Vi må dra. Skogen brenner.
Det regner, treskalle.
Det er ham.
Gi tilbake kartet.
- Hvor er hullet? - Der borte. Fort.
Stopp.
Gi tilbake det dere har stjålet fra meg.
Det er to hull. Hvilket?
Løp, Kevin, Bare løp.
Nei, ikke der!
- Hvor kommer du fra? - Jeg vet ikke helt.
Hvem har sendt deg? Gudene?
Var det Zevs? Apollon? Atene?
Du er en snakkesalig liten kar.
- Jeg kan ikke fatte det . . . - Hva da?
Hvordan du drepte ham.
Iblant må man det.
Jeg mener hvordan du gjorde det. Du har sikkert drept mange.
- Gudene har vel gitt deg et navn. - Kevin.
Kevin, den er din.
- Vil du ikke ha den? - Jo, gjerne. Får jeg den?
Hvis du bærer den tilbake til byen for meg.
Jeg tror ikke jeg kan . . . Jeg må vente på vennene mine.
Blir jeg borte fra dem, kommer jeg aldri tilbake.
- Tilbake? Hvor da? - Jeg vet ikke helt.
Ta denne. Det er vann. Det er nok til vennene dine også.
Takk skal du ha forresten.
Nei, vent. Jeg blir med.
Du reddet jo livet mitt.
Folkets fiende er død!
Leve kong Agamemnon!
Her er det en som blir avhugd på midten. For en fantastisk kamp.
Alle tre skal henrettes i dag.
Om dronningen spør etter meg, er jeg i retten.
Minn dronningen om at jeg fortsatt styrer denne byen.
Jeg skulle ønske jeg var en trojansk kriger.
Kan du lære meg å fekte?
Kom hit. Jeg skal lære deg noe nyttigere.
- Hvor er den? - Der.
Konger kan ikke sånt.
Jeg vil aldri dra tilbake mer.
- Vil du ikke treffe vennene dine? - Nei takk.
Være i ditt eget hjem . . . Være med din egen far . . . og mor.
Nei.
- Da så . . . - Får jeg bli?
Det avgjør vi i morgen.
Jeg har besluttet at denne gutten skal bli her hos oss.
Videre skal han fra denne dag være min sønn og arve Mykenes trone.
La banketten begynne.
Og nå, mine damer og herrer, et mesterverk i moderne magi.
- Kan vi låne denne en stund, sir? - Vær sjenerøs med min assistent.
Nå trenger vi bare en frivillig fra publikum.
Kan jeg låne kronen?
- Endelig alene. - Er det ikke fantastisk?
Jeg elsker havet. Gud, som jeg elsker henne.
- Hun er så . . . - Våt?
Våt. Akkurat. Så forbasket, forbasket våt.
Pansy. Pansy, se på meg.
- Elsker du meg? - Klart jeg elsker deg.
- Har du noe imot nesetippen min? - Du mener din . . .?
Nei, elskling, ikke vær dum.
Kunne du dele bolig med en fyr som har noe sånt på nesetippen?
Klart det. Vi har alle små avvik. Jeg har en enorm . . .
Pansy, du gjør meg så glad. Endelig kan jeg spørre deg om noe . . .
- . . . jeg alltid har ønsket å spørre. - Spør meg. Spør meg.
Pansy, vil du . . .
Vil du . . .
Hvor i helvete er vi?
Pansy. Pansy.
Gi meg den. Du ødela alt.
Pansy, jeg kan forklare. Det er bare nesen og håret som er sånn.
Seks porsjoner kaviar til, takk. Er det flere som vil ha?
Jeg holder meg til vaktelegg. Jeg blir dårlig av kaviar.
Beklager, Randall.
Opp med humøret, Kevin. Konger er ikke de eneste rike.
- Penger var ikke viktig for ham. -Han hadde ikke noe å bruke dem på.
Hellas. Laveste levestandard i Europa.
Du gjør meg kvalm.
- Jeg skal si deg en ting, Kevin . . . - Gå vekk.
Om kartet.
Kartet? Jeg forstår deg ikke, Randall. Det er jo noe enestående.
- Men du kaster det bort. - Det vil jeg ikke akkurat si.
Hvorfor kunne du ikke la meg bli der jeg var lykkelig?
Når du får høre hva jeg har planlagt, blir du enda lykkeligere.
Jeg har sett nærmere på kartet. Vet du hva jeg så?
Og hadde rett. Verdens mest fantastiske ting eksisterer.
Se her . . .
- Legendenes tid . . . - Det fins ikke.
Jo, men man må tro på det. Horseflesh har jo satt det på kartet.
Midt i Legendenes tid fins Det ytterste mørkes festning.
Og der inne fins . . .
. . . Verdens mest fantastiske ting.
Gi opp, Randall.
Du og jeg har mye felles. Ikke som dem.
Vi liker fare og eventyr.
Her har vi det. Dette er den store tingen.
Ingen små nette tidshull her. Vi satser alt og vinner alt.
Kelner, mer champagne.
Og mye is.
Jeg vil hjem. Jeg holder ikke ut. Du tar livet av oss, Randall.
Slutt å klage. Hvordan kunne jeg vite at vi ville gå på et isfjell?
Det sto ikke akkurat på billetten.
Nå . . . er det på tide å finne Den fantastiske tingen, Randall.
Og har rett. Jeg har kartet.
- Nå drar vi. - Hva? Vi er jo midt i Atlanterhavet.
Det spiller ingen rolle hvor vi er, bare vi tror på det.
- Du er gal. - Vi må prøve.
- Forlat planken. - Nei . . .
Jeg kan ikke svømme.
- Hjelp! - Jeg kommer . . . !
- Nå har vi dem. - Godt gjort, herre.
- Jeg føler meg plutselig veldig bra. - Jeg er lei for det, herre.
- Det går over. - Skal jeg ta dem inn, herre?
Ja, ta dem inn i Legendenes tid.
Se, jeg kan svømme.
Se.
God morgen, kjære.
Hjelp.
Hva var det? Jeg synes jeg hørte noe.
Det er nervene dine, elskling.
Vær så god . . .
- Og salven for beinet. - Jeg vokste for fort i ungdommen.
- Du har bare anstrengt deg litt. - Prøv å være skremmende og fæl . . .
. . . når du bare får én times søvn på grunn av ryggsmerter.
Og ikke kan hoste uten å forstrekke deg.
- Men du er fæl, elskling. - Det er bare noe du sier.
Og så gurglevannet. Sånn, ja. Nå var du flink.
Hva var det?
Se på de kvisene. Det er på grunn av maten.
- De går bort. - Det er all den fordømte fisken.
Det var en tid da man kunne få gamle støvler, bokser og rask.
Nå er det bare reker hele tiden. Fordømte miljøvern.
Hva er det? Vil du ha fotpudderet?
Kom hit og hjelp meg. Fort.
- Hva er det? - Det er ikke reker i hvert fall.
La meg ta hånd om det, kjære.
Er de ikke fine? Vi kan ha dem til frokost.
- Ja, støvlene deres. - Nei, vi eter alt på dem.
Hver eneste lille bit. Vi må ha den store gryta og grillspydene.
Hva skal jeg gjøre?
- Skrem dem. - Ryggen min, da?
Du behøver ikke hoppe rundt. Bare brøl . . .
. . . og stirr på dem. Du vet, sånn som du pleier.
Ja . . .
Jeg er så glad . . .
Hva har vi her? Noen smakfulle dødelige?
Det er herlig å lage fondy igjen.
Har du vondt i ryggen? Jeg vet hvordan man helbreder det.
Vond rygg? Jeg? Et beist som meg?
- Du trenger strekk. - Strekk?
Smelt osten, bruk kosten og kvess spydet igjen.
Det er bedre. Det er bedre. Det er herlig.
Dra igjen.
- Har du dem i gryta, kjære? - Ja, nesten.
Én gang til . . . Å, hei.
Hva gjør dere?
- Går det bra, kjære? - Fort, i gryta.
Winston . . .
Jeg har funnet kuren.
Winston, hva gjør du i vannet?
Ryggen min er mye bedre.
Du må stoppe dem, Winston.
Jeg kan hoste. Endelig kan jeg hoste.
- Hvordan går det, Randall? - Bra. Vi er på rett kurs.
Så lenge vi har denne vinden, kan ingenting gå galt.
- Hold kursen, Strutter. - Jeg gjør det.
Alle mann på roret.
Fort. Rev seglene.
Sånn, det var det.
Randall. Randall . . .
. . . kom og se her.
Alle mann under dekk.
Hva skjer?
- Vi trekker ut plankene. - Båten kan synke.
Her er en hammer.
Medisiner. Jeg har en idé.
Sovemedisin.
Hold denne.
Ta ut korken.
Ser du noe?
Et sted der borte er Det ytterste mørkes festning. Jeg lover.
Det fins ingenting der borte.
- Vi er veldig nær. - Det har du sagt hele tiden.
- Vi må snu, ellers dør vi. - Vi kan ikke gi opp nå.
Det er bare et lite stykke igjen.
- Hva er det for noe? - Jeg vet ikke, men man kjenner det.
- Det er en slags usynlig vegg. - Så det ersånnen slik ser ut.
Det er den som er linjen. På den andre siden ligger . . .
. . . Det ytterste mørkes festning. Vi klarte det. Vi er fremme.
Du er sprø, Randall. Du er helt borte, skjønner du?
Jeg lover, det er her.
- Vi er ingen steder, Randall. - Se deg rundt . . . ingenting.
- Det fins bare én vei nå. - Ja, tilbake. Kom.
Vent, stopp.
Flytt deg.
- Dere finner aldri hjem uten meg. - Skal vi vedde?
Gi meg den, Wally . . .
. . . ellers slår jeg inn skallen på deg.
Vi har funnet det.
Takk.
Lysende . . .
- Er alt klart? - Ja, herre.
- Fantastisk. - Utrolig.
Se . . .
Det stemmer, Modena Design presenterer det siste i kjøkken.
Modena Underverks helautomatiske kjøkkensystem.
Og her er de, vinnerne av Verdens mest fantastiske ting.
Svaret på alle problemene deres, og dere andres, er her i kveld.
Ikke gå dit . . . Er dere sprø?
Kom tilbake.
Her kommer de. Trevor, Diane . . . Er de ikke søte?
Mamma.
Pappa.
En stor applaus for de heldige vinnerne.
Kom tilbake! Det er en felle!
Gratulerer. Men før de får premien, -
- skal vi se hva som gjorde det mulig for dem å komme hit i kveld.
Kartet, takk.
Jeg har kartet. Jeg har kartet.
Og i overmorgen . . . hele verden.
Å, nei.
Vil noen ha rotten? Det kan bli det siste vi får.
Ligg unna.
- Da sitter vi her. - Nå er det slutt.
- Vi skulle ha blitt hjemme. - Ti stille.
- Hvordan kunne vi være så dumme? - Jeg vet ikke.
Se, fort.
Kom, se her.
- Fint bilde av Wally. - Nei, se her. Kartet.
Jeg ser det. Hva hjelper det nå?
Se nærmere . . . på Legendenes tid.
Ser du Det ytterste mørkes festning?
Det er et hull. Det kan lede hvor som helst.
Vi har funnet det største hullet i universet rett under oss.
Kevin, du er et geni. Kom igjen, karer!
- Vi kommer aldri ut herfra. - Skal vi vedde?
Nei . . .
Det er bra, Og. Vis dem hva vi kan.
Bra.
Få den.
Det holder, Wally.
- Holder du tauet? - Vent litt.
Hold fast.
- Klar, Wally? - Ok, Strutter.
Da setter vi igang.
Din tur, Strutter.
- Vi klarte det. - Ok, Wally.
Spenn tauet.
- Kom igjen - Kjør, Vermin.
Jeg vil ikke . . .
Se nå.
Dra opp tauet.
Der er han. Wally.
Trekk ham opp.
- Vi klarte det. - Nå trenger vi bare kartet.
Vi trenger ikke kartet. Vi vet hvor tidshullet er. Nå stikker vi.
- Men Den onde har jo kartet. - Han vil jeg ikke møte igjen.
Han kommer til å utslette hele verden med kartet.
Robert . . . Benson. Jeg kjenner ondskapens makt pulsere i mine årer.
Jeg fylles av ønsket om å gjøre noe galt.
- Jeg føler meg så ond, Benson. - Bra, bra.
Dette er den verste formen for ondskap jeg har følt.
- Drep meg, herre, drep meg. - Ikke nå, Benson. Arbeidet venter.
Vi skal tilintetgjøre selve skapelsen.
Vi skal gjenskape mennesket i vårt bilde, ikke hans.
Vi skal forvandle fjell til hav . . .
. . . og himmel til elv, fjord til ørken . . .
Vi kan ikke gå inn der.
Få se.
. . . og ild til en mektig vind -
- som feier jorden rundt og soper bort dunkle tanker én gang for alle.
Vi kan lage erter av bønner.
Å, Benson, du er så velsignet fri for intelligensens herjinger.
- Du sier så snille ting, herre. - Jeg vet det. Jeg beklager.
Benson, jeg må forvandle deg til en hund for en stund.
Takk, herre.
Sitt, Benson. Vokt kartet.
Robert, vi må planlegge en ny verden. Denne gangen begynner vi riktig.
Fortell meg om datamaskiner.
Det er et apparat som automatisk utfører beregninger . . .
. . . eller styrer funksjoner uttrykt i numeriske eller logiske termer.
Og reaktorer?
En reaktor utnytter en fisjonsprosess . . .
Stille, Benson.
Vis meg mer. Vis meg . . .
Vis meg . . .
. . . automatkobling. Jeg må få vite alt.
Skynd deg.
Kast den hit.
Stopp.
Å, nei . . . Vi må vekk herfra. Fort.
Stopp dem, i kraft av all min makt!
- Vi er innestengt. - Vi må dele oss.
Gå ned i tidshullet og hent hjelp.
- Jeg avleder dem. - Du kan ikke gjøre det alene.
Nei, jeg tar en med meg.
- Bra, Og. - Og og jeg blir. Klar?
Du er en vanskelig liten gutt.
Jeg tror jeg må lære deg en liten lekse.
- Hva synes du, Robert? - Benson? Hva ville passe?
Halvt esel, halvt vortesvin?
Halvt østers, halvt gulrot?
Eller en infisert . . .
Fjern de skapningene, ellers ødelegger jeg kartet.
- Ikke vær dum. - Fjern dem.
Som du vil. Jeg trenger dem ikke.
- Robert . . . - Ja, herre?
- Din tid er kommet. - Herlig, herre. Herlig.
Ingen årsak.
Benson.
Jeg er en rimelig mann.
Gi meg kartet, så kan du få gå herfra på menneskeføtter.
Og.
Nei . . .
Kom, still deg her.
Wally.
- Hva er problemet, gutt? - Der nede.
Så dette er det beste Den høyeste kunne finne på.
Dette blir rene lynsjingen.
Der ser du, gutt. Ingen sak.
Se opp.
Strutter. Fort, kom.
Neste.
Ta ham.
Randall. Kjør.
- Jeg kan ikke styre den. - Det er jeg som styrer den, dummen.
Flytt deg, Fidgit.
Fidgit!
Fort. Ta den bort!
Han er død. Fidgit er død.
Å, nei . . .
- Det var ikke din skyld, Wally. - Det er hans skyld.
Ned, Wally.
Det var han. Slipp meg.
Slipp meg! Slipp meg!
Å, nei. Han har funnet oss!
Jeg hater å opptre på den måten. Det er så bråkete og slitsomt.
Men det får man vel holde ut.
Ned, ned.
Du store. Den høyeste av alle. Skaperen av universet.
- Uten ham ville vi alle være små. - For et rot. Er grisen her?
Bra. Vi tar oss av ham først.
- Og, kom hit. - Jeg likte det der.
Jeg tåler ikke rot. Alt dette skal plukkes opp.
Wally, hjelp til.
Men han er jo død, Randall. Fidgit er død.
Død? Ingen unnskyldning for ikke å arbeide.
- Hva hendte? - Unnskyld at jeg drepte deg, Fidgit.
Få opp farten.
Jeg vil forklare alt. Det var ikke meningen å stjele kartet.
Hva var ikke meningen?
Det er klart det ikke var meningen Jeg ga det jo til dere, din dumrian.
Denne også . . .
Trodde dere ikke jeg visste det? Jeg måtte jo finne ut håndlaget.
Jeg synes det ble ganske bra. Hva sier dere?
Den onde ble ganske bra . . .
Hvem sin er denne?
Min, sir. Det er min, sir.
Du er virkelig en slurvete gutt. Skriv under . . . her.
- Så du visste om alt hele tiden? - Selvfølgelig. Jeg er Den høyeste.
- Jeg er ikke helt kørka. - Nei, sir, vi mente ikke . . .
Jeg lot dere låne kartet mitt.
Jeg vil at hver eneste bit av Det onde skal legges her.
Med en gang.
Lot du alle disse menneskene dø bare for å teste skapelsen?
Ja. Du er en smart gutt.
- Hvorfor måtte de dø? - Hvorfor må vi ha ondskap?
- Det vil vi ikke vite, sir. - Jo, hvorfor må vi ha ondskap?
Det har noe å gjøre med den frie viljen.
Vær forsiktig. Ikke rot bort et eneste stykke.
Det er konsentrert ondskap. Ett korn kan forvandle dere helt.
Jeg lurer på om er mulig for oss å få tilbake jobbene våre.
Dere var virkelig dårlige tyver.
Jeg burde gi dere en lærepenge, men jeg er for sliten.
Begynn på undervekst-avdelingen, ormeurter og busker.
Med 19% lavere lønn, datert fra tidenes begynnelse.
- Takk, sir. - Jeg er jo Den gode.
Er dere klare?
Kom igjen, da. Tilbake til skapelsen.
Blir jeg borte for lenge, risikerer vi at evolusjonen tar over.
Sir? Kan vennen min få bli med?
Nei, det er ingen skoletur.
- Men han fortjener noe . . . - Slutt å mase.
- Han må bli og fortsette kampen. - Kom igjen, Fidgit.
Ikke gå.
Ikke la meg bli igjen her, vær så snill.
Ikke la meg bli igjen.
Hjelp! Ikke gå!
Ikke la meg bli igjen. Vent!
Kom, fort!
Slipp meg. Jeg må redde den. Jeg må ha tak i brødristeren.
- Å, Trevor. - Tebryggeren min.
- Hvordan går det med deg? - Bra.
Du er en heldig gutt.
Trevor, om du var et mannfolk, ville du gå inn etter miksmasteren.
Det var den som startet det. Glemte vi søndagssteken i ovnen?
- Søndagsstek? Det er jo torsdag. - Jeg har ikke rørt den.
- Noen har satt den på. - Det var ingenting der i går.
Hva er dette, da?
Mamma, pappa, det er Ondskapen. Ikke rør den!
Mamma?
Pappa?